‫התעשת על עצמך!‬
‫ילד.‬
‫קמביי.‬
‫- מבוסס על הסיפור ״שבעת הסמוראים״ ‬ ‫מאת אקירה קורוסאווה -‬
‫- פרק שנים עשר -‬
‫קמביי.‬
‫סנסיי!‬
‫קיקוצ׳יו, היפטר מהסייר.‬
‫אני? קצונוג׳י הוא זה שהרג אותו.‬
‫למען השם, הוא מעביד אותי.‬
‫בוא!‬
‫סמוראי! חכה!‬
‫גברת צעירה,‬
‫אני מרגיש צורך לחתוך את הבנאדם הזה.‬
‫עצור!‬
‫סלח לאבי בבקשה, סמוראי. אני מתחננת בפניך.‬
‫שמעת אותה. תן לזקן ללכת.‬
‫עשה מה שקמביי הורה לך לעשות.‬
‫אל דאגה, אני אהיה עדין אתו.‬
‫סלח לי בבקשה!‬
‫אבא!‬
‫שחרר!‬
‫הבא.‬
‫היכון!‬
‫אבא!‬
‫היי, אתם צריכים לחתוך עמוק יותר‬ ‫אחרת זה לא יעבוד.‬
‫עזרו לי בבקשה, סמוראים!‬
‫אלו מנזו ושינו.‬
‫סמוראים!‬
‫עזרו לי! אני מתחנן!‬
‫סמוראים!‬
‫סלחו לי בבקשה!‬
‫סמוראים!‬
‫אבא! אתה בסדר?‬
‫זקן הכפר!‬
‫מה קורה פה?‬
‫האדם הזה מכר אותנו לשודדים.‬
‫סנסיי.‬
‫אל תזניח את החרב שלך.‬
‫השחזתי אותה עבורך.‬
‫כשאתה הורג מישהו אתה נהפך לסמוראי אמתי.‬
‫למה באת לפה?‬
‫באתי כדי להציל את הכפר.‬
‫אז רק ביצעת את עבודתך.‬
‫אם אתה רוצה להיות סמוראי,‬
‫עליך להיות מוכן לשאת את עול ההרג.‬
‫אחרת כל זה היה לשווא.‬
‫האיכרים עוד לא מוכנים להילחם בשודדים.‬
‫זו הסיבה שהם שכרו אותנו לעשות זאת.‬
‫אנחנו סתם דחלילים‬
‫שנועדו להרחיק את השודדים משדות האורז.‬
‫מה קרה לך? למה עשית דבר כזה?‬
‫היי, מנזו!‬
‫כולנו הסכמנו לשכור את הסמוראים, נכון?‬
‫מעולם לא הסכמתי לזה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫מה אמרת?‬
‫בין אם הם סמוראים או שודדים,‬ ‫הם כולם ברברים.‬
‫כל מי שנושא חרב לא רוצה בטובתנו.‬
‫שטויות! הסמוראים באו כדי להציל את הכפר.‬
‫הם הצילו אותנו בעיר כל כך הרבה פעמים.‬
‫אבל הם אמרו שהם יהרסו את הגשר,‬
‫וינטשו את הבתים מצדו השני!‬
‫מצדו השני של הגשר?‬
‫האם זה נכון, סמוראי?‬
‫למה?‬
‫כדי שנוכל להדוף את השודדים. אין דרך אחרת.‬
‫אני מבין אותך,‬
‫אבל הסמוראים עושים זאת מסיבה מסוימת.‬
‫הם לא מבינים אותנו!‬
‫נטישת השדות שירשנו מאבות אבותינו‬
‫זה כמו לבקש מאתנו למות!‬
‫אם כך הדבר, במה הם שונים ‬ ‫מהשודדים, זקן הכפר?‬
‫לא נעים לי לומר, אבל אני מבין את מנזו.‬
‫כן, גם אני.‬
‫אתם!‬
‫האם עשינו משהו שאסור היה לנו לעשות?‬
‫אם השודדים יגלו שהסמוראים פה, ‬ ‫הם יהרגו את כל תושבי הכפר.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫ריקיצ׳י, אתה מבין אותי?‬
‫את התחושה של לאבד משהו יקר ערך לשודדים?‬
‫אז זו הסיבה שמכרת אותנו לשודדים,‬
‫בתקווה שהם יחוסו על חייך?‬
‫היהאצ׳י!‬
‫אנחנו לא יכולים להילחם כשהם ככה.‬
‫בוא נראה מה דעתו של קמביי בנושא.‬
‫הוא מאוד סלחן, אבל זה כבר יותר מדי ותרני.‬
‫מי שבגד בנו פעם אחת עלול לעשות זאת שוב.‬
‫אבל...‬
‫אנחנו במלחמה, נכון?‬
‫אם אנחנו במלחמה, עלינו להיפטר מבוגדים.‬
‫זה נשמע הגיוני.‬
‫קח את החרב שלך, קצושירו.‬
‫סיים את האורז.‬
‫יהיה עליך להרוג שוב.‬
‫אני מתנצלת, קצושירו.‬
‫אין לך סיבה להתנצל.‬
‫ביקשתי ממך לעשות דבר נורא.‬
‫לצלול לתהום החטאים.‬
‫שדה הקרב מריח כמו חטא.‬
‫הייתי כה טיפשה וילדותית.‬
‫עליי להימנע מהססנות ‬ ‫על מנת להפוך לסמוראי אמתי.‬
‫היה זה טיפשי גם מצדי, לא להבין ‬ ‫מה המשמעות של להרוג בנאדם.‬
‫כל עוד אני מהסס, לא אוכל ‬ ‫להציל את הכפר הזה.‬
‫אני אצלול אתך למעמקים.‬
‫אתה מגן עליי.‬
‫כה לא מתחשב מצדנו לבקש ממך להרוג מישהו.‬
‫בבקשה, תן לי לנקות את הדם שניתז עליך.‬
‫קמביי.‬
‫בעצם...‬
‫פנו דרך!‬
‫זוזו!‬
‫העקשן הזה! אמרנו לו לא להניף חרב בכפר.‬
‫רק קיקוצ׳יו יכול להרגיע מצב שכזה.‬
‫זה בדיוק מה שהדאיג אותי!‬
‫אתם מתנפלים על מנזו ומעמידים אותו למשפט?‬
‫או שאתם חורצים את גזר דינו?‬
‫שוקלים לדון אותו למוות?‬
‫אתם לא יודעים כלום על האיכרים האלו.‬
‫אם תהרגו את מנזו, ‬ ‫אני לא אשב פה ואצפה מהצד.‬
‫מה?‬
‫תהיו בטוחים שלא! שאלו את האיכרים!‬
‫אף אחד מהם לא יאשים את מנזו במעשיו.‬
‫האיכרים הם ערמומיים!‬
‫אכפת להם רק מהאדמות שלהם.‬
‫הם יבצעו תחבולות מבלי להניד עפעף.‬
‫הם שכרו סמוראים כדי להציל את הכפר,‬ ‫זו דוגמה ברורה לכך.‬
‫זה הכפר שלכם!‬
‫למה שלא תסכנו את חייכם עבורו?‬
‫אתם לא מוכנים ללכלך את הידיים.‬
‫אתם מוכנים להזיע בשדות‬
‫אבל לא להקיז דם נגד השודדים, נכון?‬
‫אתם כה ערמומיים!‬
‫אתם חושבים רק על עצמכם.‬
‫רוצים הוכחה? חפשו מתחת לרצפות בבתים שלהם.‬
‫אתם אוכלים דייסת אורז כל יום.‬
‫אתם בטח מחביאים אוכל מתחת לרצפה,‬ ‫או במרזבים, או בצריפים!‬
‫אורז! סאקה! מלח! בשר!‬
‫ועדיין אתם באים ומתחננים, ‬ ‫״הצילו אותנו, סמוראים!״‬
‫אתם בטח מתלוצצים!‬
‫הקשיבו!‬
‫איכרים, אתם קמצנים, ערמומיים, בכיינים,‬
‫קנטרנים, טיפשים ורצחניים!‬
‫אבל...‬
‫מי אחראי לכך שהם נהפכו ‬ ‫ליצורים כאלו קמצנים?‬
‫אתם!‬
‫הסמוראים!‬
‫בכל פעם שפורצת מלחמה, אתם שורפים איזה כפר.‬
‫אתם הורסים את השדות שלהם ‬ ‫ולוקחים להם את האוכל!‬
‫אין פלא שהם נהיו ערמומיים.‬
‫זו הסיבה שאיני מסוגל לכעוס על מנזו.‬
‫הוא התלבט בין הסמוראים לשודדים,‬
‫ובחר בשודדים.‬
‫כעת כשאני מבין שאני מסכן ‬ ‫את חיי עבור אנשים כמוהו,‬
‫זה כל כך מגוחך שבא לי לבכות.‬
‫אבל אנחנו נמשיך בשלנו!‬
‫אנחנו נהרוג כל אחד ואחד מהשודדים.‬
‫קיקוצ׳יו, אתה גדלת במשפחה של איכרים, נכון?‬
‫זה נכון, דוד גדול?‬
‫את מאוכזבת?‬
‫ממש לא!‬
‫אם כך, תוכל לעזור לי לקצור את האורז?‬
‫אז זה נכון?‬
‫אתה ידעת?‬
‫מהרגע שנפגשנו.‬
‫להיות איכר זה לא בסדר?‬
‫חשבתי שיהיו לי חיים טובים יותר כסמוראי.‬
‫האם החיים שלך טובים יותר כעת, כסמוראי?‬
‫לא.‬
‫אתה די מגניב, נושא הכלים!‬
‫קיקונוג׳י הוא נושא הכלים שלי!‬
‫אנחנו שבעה, אם כך.‬
‫אין פסול בסמוראי עם לב של איכר.‬
‫אם לא תדע מי אתה, לא תמצא את הסמוראי שבך.‬
‫מנזו!‬
‫סלחו לי בבקשה!‬
‫סמוראי, בבקשה אל תחתוך את אבא שלי!‬ ‫אני מתחננת בפניך!‬
‫מנזו, האם אתה מוקיר את האדמות שלך?‬
‫כן, אדוני.‬
‫עליך לחשוב אם האדמה שייכת לך עכשיו או לא.‬
‫אם אתה מוקיר את האדמה, עליך להילחם עבורה.‬
‫אם אתה מוקיר את בתך, הילחם עבורה.‬
‫חיפוש אחר דרכי הישרדות ‬
‫זהו מעשה שפוי עבור כל אדם.‬
‫אבל מצד שני, דע לך שאלו שחושבים רק על עצמם‬
‫הם אלו שימיטו חורבן על עצמם.‬
‫אנחנו מנסים לנהל מלחמה, אל תשכח את זה.‬
‫אני לא רואה בך איכר.‬
‫אתה חייל של כפר קאנה.‬
‫חייל צריך להבין‬
‫למה אנחנו נוטשים את הצד השני ‬ ‫של הנהר, נכון?‬
‫ברגע שהשודדים יושמדו, ‬ ‫תוכל לבנות את ביתך מחדש.‬
‫אבל אם תבגוד בנו שוב, אני אחסל אותך בעצמי.‬
‫כן, אדוני!‬
‫אז אנחנו חיילים, אה?‬
‫יש לך התנגדות, אדון זקן?‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫אתם מסכימים?‬
‫מה אתם עושים? כבר איבדנו ‬ ‫זמן יקר. חזרו לעבודה!‬
‫הפסקנו לקבל דיווחים מהסייר הראשי, גנזו.‬
‫קרה משהו?‬
‫הסמוראים הגיעו?‬
‫שלחתי מחליף, אז הדיווחים ‬ ‫אמורים להתחדש בקרוב.‬
‫מתוך התחשבות בכפרים האחרים, ‬ ‫ישנו רק גורל אחד לכפר קאנה.‬
‫אנו הולכים לכפר קאנה לפני שנשמע מהסיור?‬
‫הרי זה ברור.‬
‫לא ישנת, נכון?‬
‫אין זמן לישון!‬
‫זו אשמתי שהעבודה הופסקה.‬
‫זה לא נכון.‬
‫קמביי לא מפסיק להדהים אותי.‬
‫כל מה שקרה עם הונוקה, ‬ ‫אני בחיים לא אהיה כמוהו.‬
‫אכן. מה שמכריע בשדה הקרב‬
‫הוא המלשינים והמרגלים בתוכנו,‬ ‫יותר מאשר האויב עצמו.‬
‫תן לי לעזור לך!‬
‫אני תוהה למה קמביי מאמין כל כך בבני אדם.‬
‫אני חושב שהסיבה היא שהוא הפסיד ‬ ‫בקרב כל כך המון פעמים.‬
‫מעולה! שימו את זה כאן!‬
‫משוך!‬
‫הבא בתור!‬
‫לאט לאט!‬
‫עצור!‬
‫שחרר!‬
‫טוב. הבא!‬
‫היכון!‬
‫שחרר!‬
‫- כפר קאנה -‬
‫עשרים חיצי עיסת נייר הוצבו לפי ההוראות.‬
‫קיר האבן כמעט הושלם.‬
‫מאז שקראנו להם חיילים, ‬ ‫פניהם של האיכרים השתנו.‬
‫לטובה, כמובן.‬
‫אנחנו, הסמוראים, עדיין המושיעים שלהם.‬
‫נזיפה אינה הדרך היחידה לחנך, אחרי הכול.‬
‫הודות לכך שהם חזקים מעבודה מרובה בשדות,‬
‫הם מאוד אמינים בכל הנוגע לעבודה גופנית.‬
‫נראה שאנו נסיים מוקדם מהצפוי.‬
‫אתם רואים? איכרים יכולים להיות יעילים.‬
‫איך מתקדמת העבודה של היהאצ׳י?‬
‫תשעים אחוזים כבר הושלמו.‬
‫הבנתי.‬
‫היהאצ׳י עובד מסביב לשעון.‬
‫אני מקווה שהוא לא יתיש את עצמו ויתמוטט.‬
‫אני אמצא זמן לדבר אתו.‬
‫סליחה!‬
‫סלחו לנו.‬
‫זה מתקבל בברכה!‬
‫איפה לשים אותם?‬
‫גברת זקנה,‬
‫כדור אורז אחד יספיק לכולנו.‬ ‫תני את השאר לאיכרים.‬
‫אני אחזיר את זה.‬
‫גם הם חיילים, אז כולנו שווים.‬
‫בנות, גם אתן צריכות לאכול.‬
‫תודה!‬
‫קומאצ׳י.‬
‫הו, שכחתי!‬
‫היי, קיקונוג׳י.‬
‫אה? מה זה?‬
‫תראו את זה!‬
‫הו!‬
‫זה דגל?‬
‫קמביי אמר שאנחנו במלחמה.‬
‫אם זו מלחמה, אנו זקוקים לדגל, נכון?‬
‫אבל זה...‬
‫האות ״טא״ מסמלת את ‬ ‫המילה ״טאנבו״, שדה אורז, אותנו.‬
‫מה בנוגע לעיגולים הלבנים?‬
‫אלו הם הסמוראים.‬
‫אבל יש פה רק שישה!‬
‫תראה! המשולש זה אתה, קיקונוג׳י.‬
‫לא סמוראי ולא איכר, כי אתה לא זה ולא זה.‬
‫אבל אתה יכול להיות שניהם!‬
‫מה?‬
‫אני אסיר תודה על ההתחשבות.‬
‫תרגום כתוביות: ניר סבג‬
‫- בפרק הבא -‬
‫- פרק שלושה עשר -‬